Jag vet var Astrid finns.
Förlåt, Astrid.
Lillian drabbades av en tragedi igår och blir borta ett tag. Jonas tar över.
Jonas har flera gånger ringt ett nummer.
Och varje gång har det läckt uppgifter.
Varför tror ni att Tuxen är här?
Snälla människor kan användas. När vi får chansen så drar vi.
-Hälsa på min väninna. -Hej. Jag heter Susanne.
Hur fan kunde jag vara så dum?! Rent utnyttjande.
-De var duktiga. -Ja... Och jag måste vara bättre.
-Vet du var de brukar hållas? -Nørreport.
-De har hållit till där. -Ska jag leta?
Gärna. Så ringer jag dig-
-när jag har fått min avhyvling av ledningen. Hej då.
Förlåt.
-Varför går vi inte till polisen? -De låser in oss.
Men nu kan vi ju hjälpa dem på riktigt.
Ja, och så tackar de. Och låser in oss.
Jag vill prata med Henrik Sabroe. Han jobbar med mord.
Tack.
Inget svar. Vill du lämna meddelande?
Säg att tjejerna som bodde hos honom vet vem det är.
Han ska möta oss på Den Sorte Plads.
"Han ska möta dem på Den Sorte Plads." Och du heter?
Han fattar. Och det är bråttom.
Jag behöver...
–Saga! Har du en sekund? –Ja.
Vi har kollat igenom allt material med Silas Tuxen. Ser du?
Ett vapen riktas mot honom.
Likadant när han stal grävmaskinen.
Man anar en skugga som följer honom.
Nån hotar honom. Inte så konstigt eftersom han blev skjuten sen.
–Arkebuserad? –Nej. Skjuten.
Tuxens syster och Krabbes fru hade inget med Tommy att göra.
–Så de är inte tilltänkta offer? –Nej.
–Var det nåt mer? –Ja.
Handen på nackstödet... Inga handskar.
-Varför sa ni inte det med en gång? -Hur kul hade det varit?
Vad konstiga ni har blivit sen ni började ha sex.
–Bra jobbat. –Tack.
Godmorgon.
Jag lät dig sova. Sätt dig ner.
Jag har gjort amerikanska pannkakor.
Egentligen fick ni bara det på söndagar.
Är det nåt särskilt du har lust att göra idag?
Vi ska till sjukhuset, men inte förrän i eftermiddag.
Ja, jag vill åka hem.
-Tillbaka till byn? -Ja, jag har alla mina saker där.
-Vi kan skicka nån som hämtar dem. -Men jag vill åka hem.
Okej.
Barbara berättade om filmen. Fanns det fingeravtryck?
Ja. Jag har skickat dem på matchning.
MOBILSURR
-Saga Norén, länskrim Malmö. -Det är jag.
-Jag vet. -Så varför hela visitkortet?
Fel. Där har jag titel, besöksadress och telefonnummer också.
-Kan du ta med mina saker hem? -Ja. Hur går det med dig och Astrid?
Hur går det? Det är...
-Det är svårt. -Hennes minnen av dig är väl diffusa.
-Saga... -Som att bo med en främling.
-Jag måste kila. Vi hörs. -Ja.
Flickorna vet vem det är och väntar på Den Sorte Plads.
Vad gör vi om han inte kommer? Hur länge ska vi vänta?
Jag vet inte.
Okej, kom.
Jag tog med dem på bio för att belöna dem för deras förtroende-
-och så blev Ida illamående, de gick ut och...
Ursäkta mig. - Har du hittat dem?
Nej. Jag har letat och frågat, men ingen har sett dem.
-Kan de vara nån annanstans? -Ingen aning.
Det var en polis de bodde hos...
-Henrik Sabroe. -Var bor han?
Vet inte. Men det går ju att ta reda på.
Jag hittar honom.
DÖRRKLOCKA
-Vad gör vi nu? -Han måste ju komma hem nån gång.
-Jag är hungrig. -Han har mat. Ska vi bryta oss in?
-Blir han inte arg igen då? -Jo.
BILLJUD
BIL BROMSAR IN
Spring!
Ida!
Nej!
Och nu då...?
-Jag går till mitt rum. -Ska du ha hjälp?
Nej.
DÖRR ÖPPNAS
-Är du klar? -Vi måste till ett ställe till.
-Vad gör du här? -Letar efter två flickor.
-Vad då för flickor? -Julia och Ida.
-De rymde igår när de skulle på bio. -Du tror att de är här?
-De ska ha sovit här en natt eller två. -Ja. Två.
Jag ville kolla, men de är inte här.
MOBILSIGNAL
Vi har en match på fingeravtrycken. Susanne Winter.
Saga Norén, länskrim Malmö. Jag behöver förstärkning.
Kom.
Här.
Ja...
Den är väldigt fin.
Jag är här varje vecka.
Förlåt... Förlåt.
Det är okej. Jag saknar henne också.
Ja...
Ja.
Flickorna berättar även om inte du gör det.
Du förde bort dem, du sköt Saga. Det är över, Susanne.
Eller är det Stephanie?
Det var Stephanie.
Med Tommy.
Jag visste vad han höll på med. Att det var farligt.
Så vi använde aldrig mitt rätta namn.
Tommy tänkte lämna Nicole och börja om med mig.
Sen brände ni honom. Ni lämnade honom i sticket.
Jag älskade honom. Förstår ni det?
Fint, då vet vi det.
Vi kanske ska få några detaljer på plats.
Ska vi börja med Margrethe Thormod?
Jag ringde och sa att Niels råkat ut för en olycka.
Sen hämtade jag henne vid bögbaren.
Men du dödade henne dagen därpå?
Jag måste ju ta henne innan hon åkte till Norge.
-Hur länge har man sett förhör här? -Så länge jag har velat.
-Är du tillbaka? -På besök. Sen får vi se.
-Vill du se resten av förhöret? -Nej, jag har ett möte. Vi ses.
Jag visste att Moyo inte var hemma. Och när Henrik dök upp...
...fick jag improvisera.
-Och så sköt du honom? -Ja. I benet.
Planen var att han skulle lida. Precis som de andra.
Det hade lyckats om det inte varit för din jävla väst.
-Varför tog du Morgan Sonnings bil? -Jag visste inte vems bil det var.
-Jag ville bara dra in Nicole i det. -Hur fick du tag i nyckeln?
Jag lämnade in bilen-
-och såg den där Tobias hänga in nyckeln. Koden är 2330.
-Och giftet som dödade Leonora...? -Det köpte jag på Darknet.
Man kan beställa mord där också. Billigt.
Men jag ville göra det själv.
Sex av sju. Inte så illa.
Du höll Margrethe Thormod fången i ett dygn. Var då?
Jäklars, vad hon pladdrade.
Vissa seriemördare vill ta åt sig äran.
-Visa hur smarta de varit. -Även om de får livstid?
Sprängning!
Ibland motarbetar de till och med sina advokater.
Vi har varit pressade, men vi har gärningsman, bevis och erkännande.
Och vi har ett stort fall som är avslutat.
Tack till alla, också er från andra sidan bron,-
-ni är okej när man lär känna er.
Duktiga är ni också. Skål!
-Ska du inte ha ett glas? -Nej. Varför göra sig mindre skärpt?
En rapport. Jag sköt i tätbebyggelse.
Ja, ja. Det kan vi leva med.
Vet du vad? Det är synd att du ska i retur.
Jag har ju en del pappersarbete kvar.
Ja, det förstås.
Lillian?
Ska du inte stanna och fira? Trots att det löstes under min ledning.
Nej tack. Jag firar senare.
Hej... Vad gör du?
Packar mina saker. Jag ska inte bo här när du har Astrid.
Nej... Det kanske är bäst.
-Var är hon? -På sjukhuset till imorgon.
Var ska du bo?
Jag vet inte. Jag kan bo var jag vill nu. Fallet är avslutat.
Det var Susanne Winther, Tommys älskarinna.
Hon såg ert svek som en dödsdom. Därför dödade hon som hon gjorde.
-Har du bråttom? -Nej.
Kan du stanna...lite?
Ska vi ha sex?
"Vi ska inte sticka under stol med att det var komplicerat."
"Men samarbetet koordi..."
Nämen hej. Jag visste inte att du skulle delta.
Börjar du, och sen presenterar du mig, eller...?
Det blir utan dig. Lillian blir utredningsledare igen.
Okej.
Men...vi kan väl göra det båda två?
Inte du. Vi två ska ha ett litet samtal om läckorna från utredningen.
Följ med mig.
Om jag hade vetat att flickorna låg i bilen, hade jag inte skjutit.
Hur mår de?
En bruten arm och hjärnskakning.
Så de flydde från en mördare hem till mig?
-Var är de nu? -På sjukhus.
-Rigshospitalet? -Bispebjerg.
-Vi var i byn idag. -Varför då?
Astrid ville hämta några saker.
Hon har den där, och hon har ett hemligt rum med en massa dräkter.
Hon kan ha dissociativ identitetsstörning.
Olika personligheter för att hantera trauman.
-Men hon vet att hon klär ut sig. -Vet hon varför?
Ja... Men hur som helst...
Alla figurerna har en sak gemensam. Deras föräldrar svek dem allihop.
Men du svek dem inte. De togs ifrån dig.
Ja.
Jag hittade det här idag hos Frank Wahlgren.
Anna, hon...
Hon dog av en blindtarmsinflammation.
Den skiten körde henne inte till sjukhus.
Jag såg henne aldrig så gammal. Men det gjorde han.
På gravstenen skrev han: "älskad dotter".
Du tänker väl inte göra nåt dumt? Som Martin.
Nej, nej... Lugn.
Så där gjorde min mamma också.
Klippte bort mig från bilder med Jennifer.
Snacka om att vi är uppfuckade!
Vi har klarat oss bra med tanke på våra psykosociala svårigheter.
Jag tycker vi är bra.
-Behåll den. -Jag bor inte här längre.
Behåll den ändå.
Vi ses.
Ja.
Du påbörjade en annan utbildning före polishögskolan.
Ja. Till mikrobiolog.
Hur länge läste du?
Om du vet att jag läste det, så vet du hur länge.
Två år. Vad jag inte vet är varför du slutade.
–Jag skulle bli polis. –Varför?
Jag hade ändrat mig.
Två månader efter att din syster tagit livet av sig...?
Tror du att det finns nåt samband?
Du tror det.
Vi pratade om det för ett tag sen. Skuld. Minns du det?
Ja.
Jag har en känsla av att du tror att om du bara var...
...mer som andra, så hade du kunnat se hur Jennifer mådde.
Förstått vad hon tänkte göra. Stämmer det?
Du gjorde allt du kunde för att hjälpa din syster–
–utifrån den kunskap du hade då.
Eller hur?
Ja...
Du gjorde inget fel.
Du är inte skyldig till något.
Så du menar att jag är polis för att jag känner skuld?
Allt du berättade första gången du kom hit...
Var det inte just det det handlade om? Skuld?
Kanske du inte behöver vara polis.
Men jag...är polis, vad ska jag annars vara?
Det vet jag inte. Det måste du svara på.
Men om du släpper allt du tror att du måste, och frågar dig vad du vill...
Vad vill du då?
-Hur är det med er? -Vad gör du här?
Jag hörde att ni var här. Jag ville se hur ni mådde.
Bra. Vi klarar oss.
-Ni kan inte bo hos mig. -Det vill vi inte heller.
Men jag håller väldigt gärna kontakten.
-Vi vill inte ha din hjälp. -Okej.
Om ni ändrar er, så står mitt nummer här.
God bättring med armen.
–Hej! Skulle vi träffas nu? –Nej. Men jag vill ha hjälp med nåt.
Om jag kan, så.
Gratulerar! Ni löste fallet i Danmark.
–Det inkluderade även Sverige. –Grattis i alla fall. Jaha...?
Det här är min mammas almanackor. Det här kan vara namn på läkemedel.
Siffrorna kan vara dosering.
Jag vill att du utgår från dem, och går igenom Jennifers journaler igen.
Okej.
DET KNACKAR
-Jag såg dig på tv. Så du är tillbaka? -Det är jag.
Jag...
Jag var på väg ut. Jag tittade bara förbi-
-för att se om du var här. Det var du.
-Vart är du på väg? -Jag tänkte hitta nånstans att äta.
Vill du ha sällskap?
Vi kan gå nånstans med vita dukar och kypare. Om du vill.
Ja. Det låter toppen.
Då så.
–Jag har tittat på materialet. –Jag vet. Det var därför jag kom hit.
Jag tog substanserna och doseringarna i kalendrarna–
–och jämförde med din systers journaler. Vad hon var inlagd för...
Jag förstår vad du har gjort, du behöver inte förklara.
–Jag konsulterade också en kollega. –Jaha. Och vad kom ni fram till?
Din systers sjukdomshistoria–
–kan mycket väl vara resultatet av medicinering med de substanserna.
Så min mamma gjorde Jennifer sjuk?
Utifrån det här materialet, så...ja. Högst troligt.
–Hon HADE münchhausen by proxy? –Utifrån materialet, så...ja.
Är du okej?
–Mm? –Jag hade rätt.
Jag hämtar Astrid. Kan vi ta det sen?
Mamma hade münchhausen by proxy.
Okej.
Jag ville bara säga det till nån.
Det är bra, men kan vi prata senare?
Ja.
Hej då.
–Jag visste inte om du tänkte komma. –Du ville berätta nåt om mitt fall.
Och be om ursäkt för det där jag gjorde mot dig.
–Vad var det du ville berätta? –Jag såg att ni hade tagit henne.
–Hon som dödade alla de där. –Ja.
–Hon är på sannolika skäl misstänkt. –Jag ville bara förklara att...
–Hon var här. –Var Susanne Winther här?
Jag vet inte vad hon heter, men jag såg en bild. Och hon var här.
Hon?
Det är hon. Det var hon som fick mig att göra det där mot dig.
–Hon bad dig att skada mig? –Döda dig, egentligen.
Hon ville att jag skulle försöka halshugga dig.
Jag ville inte, men hon hade bilder på Cecilia. Minns du henne?
Min dotter... Som jag skickade sagan till...
Ja. Jag kommer ihåg henne.
Hon där, hon sa att de skulle göra hemska saker med Cecilia.
"De"? Sa hon att "de" skulle göra hemska saker?
Nej...
Hon sa "vi". Det blir "de" när jag berättar.
–Hon gav dig bilder. Har du kvar dem? –Ja.
Se om ni kan få fram var och när de här bilderna togs. Och av vem.
–Var kommer de ifrån? –Från en jag satt med i fängelset.
–Har det med fallet att göra? –Ja. Nånting stämmer inte.
Barbara!
Stämmer de här? Tiderna?
-Ja. -De här med?
Ja.
-Du är säker? -Ja.
Var du med Susanne när din fru fördes bort?
Ja, för... En gång i veckan åt vi frukost ihop på kafé.
Vi pratade om allt möjligt.
Stämmer de här tiderna?
Ja, jag hade ett möte halv elva. Vi lämnade kaféet tjugo över tio.
Tack.
–Du är inte välkommen. –Det är ett polisärende.
Skicka nån annan.
Då anmäler jag dig för försvårande av utredning.
–Du skojar. –Nej.
–Vad vill du? –Har Susanne Winther varit kund här?
–Inte vad jag vet. –Kolla.
–Vad hette hon? –Heter. Susanne Winther.
–Ingen Susanne Winther. –Nån med regnummer FT 84539?
Nej.
Känner du igen henne?
Nej. Var det nåt mer?
Nej. Du kan gå tillbaks.
Sätt er. Stäng dörren.
Susanne har alibi för Margrethes bortförande, men använder det inte.
Alibit håller väl inte.
Jo, det gör det. Susanne lämnade Niels och kaféet klockan 10.20 – här.
Margrethe hämtades vid Grotten 10.40 – här.
Jag körde snabbaste vägen. Det tog 27 minuter.
En diff på 7 minuter kan bero på trafik.
Jag hade blåljus och startade direkt. Susanne måste gå och hämta sin bil.
Hon kan omöjligen ha hunnit hämta upp Margrethe.
Hon hade aldrig bilen på verkstan–
–och hur som helst kan man inte se nyckelskåpet från inlämningsdisken.
-Du tror inte att det är hon? -Inte bara hon.
Gillade du det?
Varför frågar du hela tiden? Jag säger till om jag inte gillar maten.
Jag träffade Frank.
-Varför det? -För att jag ville försöka...förstå.
Förstå vad då?
Förstå hur ni hade det. Förstå... Förstå hur det var.
Det var som det var.
Vi bodde där med honom.
Ni var döda.
Och han var...eller blev som en pappa.
Men det är nu allt blivit konstigt.
Det har liksom blivit fel, fast det är rätt.
För vi var där så länge.
Ja.
Kommer han ut igen?
Ja, det gör han. Han kommer ut förr eller senare.
Men han kommer inte i närheten av dig, och han kommer aldrig hit.
Om du inte vill det.
Varför skulle jag vilja det?
För att du var där så länge, och han blev som en pappa för dig.
Men du är min pappa.
Tack för maten.
DÖRRKLOCKA
-Hej. -Men hej, Kevin!
Stör jag...? Jag tänkte bara...
För att fira att din dotter är tillbaka,-
-och att vi kommit igenom en jobbig tid.
-Alkoholfritt. -Coolt.
Jag kanske stör. Fel tillfälle.
Det är helt okej. Kom in. Jag hjälper dig. Helt okej!
–Saga Norén, länskrim Malmö. –Det är John.
Bilderna är tagna utanför en förskola i Staffanstorp, men vi vet inte när.
–Av vem? –Det vet vi inte heller.
Men det är en sak som är konstig. Bilderna är tagna genom staketet.
Vi har kollat, och staketet är 1,50 högt.
Man kan ta en perfekt bild ovanför.
Varför böja sig ner? Såvida det inte var ett barn.
Eller nån i rullstol.
Då får vi se om det är en bra årgång.
MOBILSIGNAL
Hej, Astrid.
-Lillian. -Det är Brian! Han är ute efter Henrik.
-Han är väl ute efter dig? -Jag är inte viktigast i Henriks liv.
-Astrid. -Skicka folk!
ASTRID GNYR
Trodde du att du skulle slippa undan?
Håll fingrarna ifrån min dotter!
Jag saknar honom. Varje dag. Fattar du det?
Jag försökte nog ta livet av mig från den där balkongen.
Men ryggen läkte.
Sjuka svin!
-Hej, Astrid. Du är så vacker. -Håll käften!
En älskad som dör bär man alltid med sig.
Håll fingrarna borta från min dotter! Rör henne inte!
-Du ska se på. -Nej!
Titta på henne!
Du ska se på henne.
-Var är ni? -Fem minuter bort. Är Brian där?
-Jag vet inte. -Vänta på oss.
Tommy litade på dig. Han litade på dig!
Du kommer att ruttna i helvetet. Jag ska döda dig!
Du håller fingrarna ifrån min dotter! Fan ta dig!
Titta på henne. Om du älskar henne så titta på henne!
ASTRID SKRIKER
Henrik, du ska titta. Jag skadar henne tills du ser på henne.
Förstår du? Du bestämmer hur lång tid det tar.
Ta mig. Kom. Ta mig istället.
Tror du att du slipper undan så lätt? Va?
Kom, ta mig.
Astrid...
Förlåt. Förlåt.
Jag överger dig aldrig. Jag lämnar dig aldrig.
Jag lämnar dig aldrig mer. Jag älskar dig.
Käften. Håll käften!
ETT SKOTT
DÖRRGNISSEL
-Har du hört nåt? -Operationen gick bra.
Jag törs inte tänka på vad som hänt om du inte hade kommit.
Gör inte det då.
-Tack. -Varsågod.
När det har gått lite tid...
...så vill jag väldigt gärna att du kommer hem och träffar Astrid.
Det får bli senare. Jag tänker åka bort ett tag.
Vart då?
Jag vet inte.
Vad ska du göra?
-Det jag vill. -Vad är det?
Jag vet inte än.
-Vet du vad jag sa till Kevin? -Du menar till Brian?
-Vet du vad jag sa? -Nej.
Jag sa att jag behövde dig mer än vad du behöver mig.
Jaha?
Men det stämmer inte, va?
Nej. Det gör det inte.
Hör av dig när du kommer tillbaka.
MOBILSIGNAL
Saga Norén.
Översättning: Åse Hellerud Svensk Medietext för SVT
Textning: Åse Hellerud Svensk Medietext för SVT